- NETFLIX מציגה -
- נעדרת, לילי ברידג'ס -
- חברת התרגום סאסגאווה -
בוקר טוב. -בוקר טוב.
חזרת.
כן. סוף סוף.
צפית בחדשות?
לא.
אלוהים אדירים. איפה זה?
ימאדה-סאן, העיתון אצלך?
הנה.
- חלק מגופה נמצא במפרץ טוקיו -
אומרים שאולי זאת לילי.
הוא ביקש ממני לתת לך את זה.
עוד משהו? -למה את נוזפת בי?
כי יכולת לגרום לי להיהרג, בלש.
היי, לוסי.
לוסי?
מה?
- מבוסס על רומן מאת סוזנה ג'ונס -
אני הבלש אוגוצ'י.
זה הבלש קאמיאמה.
יש לנו כמה שאלות.
אוקיי?
אוקיי.
- טוקיו, 1989 -
מה השם?
לואיזה פליי.
זה על כרטיס התושב הזר שלי.
בת כמה?
גם זה רשום שם.
מה העבודה שלך?
אני מתרגמת בסאסגאווה.
את מדברת יפנית?
כמובן.
לא אמרת.
לא נשאלתי.
למה לא אמרו לי?
סליחה, לא ידעתי.
עשה את העבודה שלך. -סליחה.
היא מתחכמת. -זהירות.
אני מבינה הכול.
אני רוצה שתספרי לי? על הלילה בו לילי ברידג'ס נעלמה.
ממה שאנו מבינים, את האחרונה שדיברה איתה.
דיברנו למשך דקה בערך.
היא עזבה.
אז חזרתי פנימה.
לא לדברי השכנה שלך.
היא אמרה שכמה דקות לאחר מכן, יצאת מביתך? ללא מטרייה.
נכון.
אז זו לא הייתה הפעם האחרונה שראית אותה?
לא מצאתי אותה. -למה עקבת אחריה?
היה לה משהו ששייך לי. רציתי אותו חזרה.
מה זה היה? -המעיל שלי.
אז דיברת איתה שוב?
לא. אמרתי שלא מצאתי אותה.
הנחת שהיא הולכת לתחנה?
זה מוזר? -ולא ראית אותה שוב?
עני לי!
כמה פעמים עליי לענות על אותה שאלה?
העלמה פליי...
ספרי לי, כמה זמן את ביפן?
חמש שנים וחודשיים.
יש לך כאן משפחה?
רק אני.
מה אביך עושה?
הוא חשמלאי.
אחים ואחיות?
שבעה אחים.
שישה, בעצם.
אחד מהם מת.
אינך נשואה, כמובן. -כמובן.
יש לך חבר?
לא.
את בטוחה?
בטוחה לגמרי.
אתה לא אמור לבקש רשות?
אני אף פעם לא שואל.
למה לא?
אתה מפספס את התמונה.
אנשים לא מתעצבנים?
אני לא מצלם אנשים.
אז מה אתה מצלם?
מים.
בניינים.
השתקפויות.
דברים כאלה.
אבל... צילמת אותי.
שמי הוא טייג'י.
לואיזה פליי.
אבל כולם קוראים לי לוסי פליי.
כאן אני עובד.
באמת?
איזו מצלמה זו?
אולימפוס OM-1.
יש לה עדשת זויקו, 50 מ"מ.
מהירה מאוד. -מעניין.
באמת?
לא ממש.
רק מנסה לנהל שיחה.
למה?
כי זה מה שאנשים נורמליים עושים.
אבל את לא נורמלית. -גם אתה לא.
אז בואי לא נעמיד פנים שכן.
אוקיי.
בואי פשוט נהיה כנים זה עם זו, מההתחלה.
כל היום אני צופה באנשים מדברים,
אומרים כל מיני דברים בלי להגיד? מה הם חושבים באמת.
נכון.
אז...
מה את באמת חושבת?
ספרי לי הכול.
הכול?
נראה אותך.
אוקיי.
ובכן, האטריות חמות מדי, והמרק מלוח מדי.
זה הדייט הכי מוזר שהייתי בו, אם זה דייט בכלל.
כנראה שאסור לי לסמוך על זר שכרגע פגשתי, ? וכנראה שעדיף שאלך.
למה את לא הולכת?
כי אני נמשכת אליך.
קצת.
זה טוב.
יופי.
עכשיו דבר איתי בכנות.
אדבר.
על מה אתה חושב?
אני רוצה לצלם אותך.
כבר עשית את זה. מה עוד?
זה כל מה שאני חושב עליו.
הסוד שלי.
המקום הזה מדהים.
תודה.
אתה גר כאן לבד?
כן. לא הרבה אנשים ביקרו כאן.
חכי כאן.
מיד אחזור.
איפה תרצה שאעמוד?
איפה שתרצי.
מה אתה רוצה שאעשה?
מה שתרצי.
מעולם לא צילמו אותי.
לא כמו שצריך.
אז אני הראשון.
בואי איתי.
תודה לאל.
שומעת את זה?
רק אחרי רעידות אדמה...
שומעים את זה.
כן.
כן, אני שומעת. מה זה?
ידיד שלי מארגן אירוע מיוחד לכבוד? ?פסטיבל הטנבטה וביקש שנופיע.
אבל זה משאיר לנו רק חודשיים.
אולי אם היינו יכולות להתאמן פעמיים בשבוע, נוכל לעשות את זה.
בדיוק.
בואו ננסה.
לוסי.
הבאתי לך מתנה ליום ההולדת שלך.
באמת?
זה רק משהו קטן...
שעבדתי עליו.
תודה רבה.
יום הולדת שמח. -יום הולדת שמח.
יש לי הרבה בבית. אני מגדלת אותם בעצמי.
בדרך כלל אני לא מוסרת אותם.
וואו.
אני אוהבת את זה.
"פשוט מתתי בידייך הלילה ?
זה בטח משהו שאמרת?
?פשוט מתתי בידייך הלילה?
זו בטח הייתה חתיכת נשיקה?
הייתי צריך ללכת?
הייתי צריך ללכת"
לוסי פליי! מה שלומך?
יופי של שירה. -כן?
תודה. אני עושה כמיטב יכולתי. -כן?
בואי לפגוש את המגויסת החדשה.
מאחר והיא לא מוצאת את עצמה כאן, היא מרגישה כאילו נחתה על הירח או משהו.
אז כל דבר שתוכלי לעשות כדי לעזור לה, יהיה נהדר. אוקיי?
לוסי, זו לילי. לילי, לוסי פליי.
שלום לך. -שלום.
יום הולדת שמח!
תודה, נטצוקו. -זה יום ההולדת שלך?
תודה על שהזמנת אותי למסיבת יום ההולדת שלך.
טוב, זה לא ממש זה, אבל אין בעד מה.
משקאות לילדת יום ההולדת. נשתה שמפנייה.
אני אשתה "סאפורו", בבקשה. -גם אני.
אוקיי. -אעזור לך.
הנה, סליחה.
את יכולה... -אוקיי.
כמה זמן את ביפן?
כבר משהו כמו שלושה שבועות.
כאילו, זה ממש מטורף. הכול כל כך שונה.
כן, אני מניחה שבגלל זה כולנו כאן. -אני מסכימה איתך.
נמאס לי מוושינגטון הבירה. הייתי חייבת לברוח.
מאיפה את?
שוודיה, במקור.
אבל זה היה לפני המון זמן. אז אני די רואה את עצמי עכשיו כמקומית.
לוסי היפנית.
בוב אמר שחיפשת מקום לגור בו.
כן, אני ממש צריכה למצוא מקום.
זה כל כך מלחיץ אותי שחטפתי פריחה.
אבל אני עובדת בבר כרגע ואבי שולח לי כסף, ? אז אוכל להרשות לעצמי מקום משלי.
אבל קשה מאוד למצוא מקום, במיוחד אם את לא מדברת את השפה.
נכון.
שמעתי שהיפנית שלך טובה.
היא בסדר, כן.
יש לך מזל. הלוואי ויכולתי.
"השעון מצלצל והשמש מתחילה להיעלם..."
אני אהרוג אותך, בוב.
למה?
אין לנו דבר במשותף. אני לא רוצה להיתקע עם הטיפול בה.
את לא, פשוט... תראי, היא חדשה, אז אני...
בטוקיו יש טונות של אנשים חדשים. אם הייתי מטפלת בכולם, לא היו לי חיים משלי.
בסדר. מצטער שפתחתי את הפה הגדול שלי.
?פשוט... היא די מתאימה.
אז מה?
אוקיי. מה שתגידי.
"אני רוצה להרגיש את החום עם מישהו?
כן, אני רוצה לרקוד עם מישהו?
עם מישהו שאוהב אותי..."
כמעט סיימנו.
הנה, זה לא רע.
סוף סוף תיקנתי את זה.
גם זאת טובה.
אני אוהב את הסימן הזה כאן.
הצלקת שלי?
כן.
כל כך יפה.
אז, איך הולך עם הבחור שפגשת?
בסדר.
יש לו פרצוף רוטב סויה או קטשופ?
מה?
ככה אנחנו מדברים על אם אדם יפני? נראה מזרחי או מערבי.
יותר סויה, אני מניחה.
אז...
איך הכול?
למה את מתכוונת? -את יודעת.
בחדר המיטות? -עוד לא עשינו כלום.
באמת?
מתקדמים לאט? -זה לא תלוי בי.
מושלם.
אני צריך להחליף סרט צילום.
מה את עושה?
לא ביקשתי ממך לעשות את זה.
זה הדוק מאוד. -כן.
זה פוריסודה. לובשים אותם באירועים משמחים.
זה עבור רווקות, נכון?
לנשים צעירות ולא נשואות.
אוקיי.
הנה, סיימנו.
תראי.
כל כך יפה.
לא כל כך קל לרווקות ביפן.
לא, זה קשה.
חשבת פעם להתחתן?
לא.
בגלל העבודה שלי. את יודעת, אני שופטת-שלום.
זה קצת מאיים עבור רוב הגברים.
חוץ מזה, אני כבר מבוגרת מדי.
את עדיין צעירה.
לא בעיני גברים יפניים.
אולי אוכל להשיג אלמן.
או זקן עם בעיות רפואיות.
אבל אני לא יודעות איך אוכל למצוא זמן.
נכון.
יש לי את העבודה שלי, החברים שלי,
את רביעיית כלי המיתר.
זה הרבה לוותר עליו? כדי לכבס את החיתולים של איזה זקן.
זו בטח ימאמוטו-סאן.
אלך לעזור לה עם העוגות.
לוסי, קראי לאמבולנס!
ימאמוטו-סאן!
ספרי לי.
ימאמוטו-סאן מתה היום.
היא נפלה במורד המדרגות כשקיבלתי את פניה.
היא שברה את המפרקת שלה.
המוות הולך בעקבותיי. הוא תמיד הלך.
אני מבין. -לא, אתה לא.
אתה לא מבין חצי מזה.
את תספרי לי, עם הזמן.
ואני אספר לך דברים עליי.
הפעם הראשונה שראינו זו את זה,
ידעתי שנוכל להיות כנים.
ידעתי.
תני לי להראות לך משהו.
דודתי, היא גידלה אותי.
אחרי שהיא מתה, עזבתי את קגושימה? ובאתי לטוקיו.
היא יפהפייה.
אנו חיים באטמוספרה של המוות.
אבל אנו חיים.
את מכירה אדם בשם טייג'י מטצודה?
כן, אני מכירה.
האם לילי ברידג'ס הכירה אותו?
כן.
מתי פגשת אותו לראשונה?
השלישי במאי.
את נראית מאוד בטוחה בזה.
זה היה התאריך.
האם הוא היה...
החבר שלך?
לזמן מה.
למה לא סיפרת את זה כששאלתי אותך קודם?
הוא שאל בלשון הזמן הלא נכונה.
זו חקירת רצח, את מבינה?
ואנו חושדים מאוד שזה היה מישהו שהכיר אותה.
זה עניין רציני מאוד.
למה את כל כך מקשה?
את לא כמו הנשים היפניות.
כן, נכון.
אני לא מבינה איך מישהו מוצא משהו? אם לרחובות האלה אין שמות.
אני מניחה שפשוט אצטרך ללמוד מספרים.
תודה.
אני אוהבת את זה! זה כל כך יפני.
נראה לי שחלמתי על מקום כזה, אבל בחלום שלי זה היה בית על העץ.
זה מושלם.
המטבח קטן.
אני לא מבשלת.
איך ידעתי את זה?
נראה לי שהחיסרון היחיד הוא שזה בניין ישן, אז במקרה של רעידת אדמה...
לא אכפת לי. כאילו, הוא החזיק מעמד עד כה.
נכון.
בואי נגיש בקשה.
אוקיי.
תגידי לה בשבילי?
כמובן.
תראי.
מוזר איך שכולם בוהים בך ביפן.
זה כמו להיות מפורסם.
כן. יש אנשים שמתמכרים לזה.
כמו בוב?
כמו בוב.
אבל הוא די סקסי, נכון?
אני לא רואה אותו ככה. לא.
יש לך חבר?
יש לי.
מה שמו?
קוראים לו טייג'י.
טייג'י.
זה נראה טוב, החוזה.
אני יכולה לבקש מאחד מעורכי הדין? בסאסגאווה לבדוק אותו שוב.
תודה. כל כך מרשים אותי? שאת יכולה לקרוא את זה.
אני יכולה לקחת את ההזמנה שלכן, אם אתן מוכנות.
את יכולה להזמין בשבילי קפה?
רק רגע, בבקשה.
את חייבת להיות מסוגלת להזמין בעצמך.
איך תוכלי לשרוד אם את לא יכולה לבקש כלום?
לא יודעת.
אם את רוצה קפה, את אומרת, "קוהי או היטוטסו",
מה שאומר אחד, "קודאסאי", שאומר בבקשה.
קוהי או...
היטוטסו... -היטוטסו קודאסאי.
קודאסאי.
בדיוק.
סלחי לי.
"קוהי או היטוטסו קודאסאי."
מה תרצו?
קוהי או היטוטסו קודאסאי.
גם בשבילי.
מטורף שהיא הבינה את זה.
תראי.
האור, הצל, הכול בדיוק כמו שצריך.
מתי התחלת לצלם?
בבית הספר.
כל הזמן הייתי בחדר החושך.
היה שם מורה זקן, מר היאקוטאקה, שלימד אותי.
היו בערך תריסר אנשים במועדון הצילום.
אבל בסוף כולם עזבו, ונותרתי רק אני.
קראתי פעם שכאשר המערביים הגיעו ליפן? של המאה ה-19,
הם רצו לצלם את המקומיים, אבל...
הם לא נתנו להם.
הם חשבו שזה יגנוב את נשמותיהם.
אני מבין את זה.
המצולם תמיד נותן משהו, חלק מעצמו, לצלם.
אם בכל פעם שהייתי מצלם תמונה? זה היה לוקח פיסה מהנשמה שלך...
עדיין היית נותנת לי?
אני חושבת שאתה יודע את התשובה לשאלה הזו.
אשים את אלה בצד.
תנעל אותן? -כן.
מה עוד יש לך שם?
טייג'י לא רצה לבוא היום? אני חייב לפגוש אותו יום אחד.
אתה תפגוש. -אתם מסתדרים יפה?
כן. נהדר.
ספרי לי עוד.
ובכן, אני מניחה ששנינו קצת מוזרים, אבל אנחנו מתאימים יחד.
נשמע קינקי.
סתום את הפה.
אז הלהקה מנגנת בעוד הופעה בשבוע הבא.
במועדון ה"דאונביט" באיקבוקורו.
זה טוב. -כן.
כן, זה די מגניב.
כן, המוזיקאים האלה הם הכי טובים שניגנתי? איתם אי פעם.
היו לי כמה להקות באנגליה, אבל, את יודעת, יש שם כל כך הרבה שליליות.
כן.
כאילו, זה מה שאני הכי אוהב ביפן.
היא נותנת לך הזדמנות שנייה.
אלוהים אדירים. תראו את זה.
וואו!
זה כל כך יפה. -מהמם.
אני מתה על יפן.
מישהו הביא מצלמה? -אני לא.
לא. -לא.
מה עם...
"בוקר טוב" -אוהיו גוזאימסו.
ואז...
"מה שלומך"
גן-ג'י?
גן-קי... דסו-קה.
ואז אם את פוגשת מישהו בפעם הראשונה? את פשוט אומרת,
"יורושיקו אונגשימסו." -אלוהים אדירים.
?פשוט... אוי, שיט.
אוקיי, שבי. -כן.
לא, לא, אני... -שבי.
אני מורידה לך את הנעל. -מה?
זה כואב?
דחפי את היד שלי.
היא לא שבורה. זה בטח רק נקע. -מה קרה?
נפלתי על זה, ולילי משחקת בלהיות אחות.
אני לא משחקת. עבדתי בבית החולים? "ג'ורג' וושינגטון". אני אחות.
באמת?
כן, לא תמיד הייתי ברמנית.
למה שלא תיכנסי לכאן? -אני אלך עם לוסי.
אולי אחר כך.
איך הקרסול שלך?
יותר טוב.
את חושבת שטייג'י היה נהנה כאן?
כן, נראה לי.
הוא אוהב את המים ו...
השתקפויות. הוא היה מצלם את הכול.
אני אוהבת לצלם, אבל אני לא ממש טובה.
הוא מוכר את התמונות שלו? -לא נראה לי.
אבל... אני לא יודעת.
אז מה הוא עושה איתן?
אני לא בטוחה.
הלוואי ויכולתי לפגוש אותו.
למה שאת ואני לא נלך למסעדת האטריות? באיזה ערב?
לא יודעת. -קדימה, יהיה כיף.
כן, בטח.
טייג'י, תהיתי...
למה אתה לא עושה משהו עם התמונות שלך?
כאילו, לא התמונות שלי, כמובן, אבל...
אלה של העיר, הן ממש טובות.
אני לא רוצה. -באמת?
כאילו...
למה אתה מצלם אותן? -אני אוסף אותן.
בשביל מה?
לאוסף שלי.
אתה יכול לעשות תערוכה.
או לאסוף אותן לספר, לתת לאנשים לראות אותן.
למה זה חשוב לך כל כך?
מצטערת.
אני חייב ללכת לעבודה.
אראה אותך בסוף השבוע הזה?
אני מוכרח לעבוד.
כן, אבל... -אתקשר אלייך.
אוקיי.
מה את עושה?
סליחה.
הן פרטיות.
את מרגלת אחרי?
למה עשית את זה?
מי זאת?9?
שמה הוא סאצ'י.
הייתם יחד?
כן. אני מוכרח לחזור לעבודה.
איפה היא עכשיו?
אני לא יודע. היא נעלמה.
?פשוט "נעלמה"
זה נגמר בינינו. היא עזבה. לא ניסיתי למצוא אותה.
כשמצאתי אותך, הפסקתי לחשוב על סאצ'י.
סליחה. בבקשה, שכח שעשיתי את זה.
אני צריך לחזור לעבודה. -חבק אותי.
לא הייתי צריכה לעשות את זה.
אני פשוט חושבת עליך כל הזמן, בכל רגע.
רציתי לדעת עוד עליך. -זו לא הדרך לגלות.
אני יודעת.
את מוכרחה לבטוח בי.
אבטח.
קיבלתי מכתב מאימא שלי? ולקח לו שמונה ימים להגיע הנה.
אני יודעת.
זה מהיר, למען האמת.
והטלפונים!
התקשרתי לחברה שלי ודיברנו בערך 20 דקות? וזה עלה מעל מאה דולר.
אני מוצאת את זה עדיף לא להתקשר.
אני אוהבת להיות מנותקת.
זה נהדר.
את מתגעגעת למשפחה שלך?
לא.
איך האטריות?
אדירות. -טעימות.
אני מסיים לעבוד בקרוב.
רוצות ללכת לאנשהו?
נהיה מאוחר. נראה לי שלילי רוצה ללכת הביתה.
את צוחקת? אני אשמח.
אנו יכולות ללכת?
בבקשה?
בטח.
אדיר. -כן.
יופי.
אלוהים, הוא כזה חמוד!
חמוד?
הוא לא חמוד. חתלתולים הם חמודים.
אוקיי, שיהיה. הוא מהמם. והוא כל כך גבוה.
חשבתי שבחורים יפניים אמורים להיות נמוכים.
זה בולשיט. זה סתם סטריאוטיפ.
היי! הייתי באזור.
היי. -לא רוצה להטריד אותך אם טייג'י כאן.
הוא לא בא לכאן. -הבאתי ויסקי.
הבית שלך כל כך נחמד.
כל כך נחמד יותר משלי.
אבל אין בו עץ. -לא, אין עץ.
אין לך שום תמונה של טייג'י בשום מקום.
הוא לא אוהב שמצלמים אותו.
היה ממש נהדר לפגוש אותו באותו לילה.
הוא פשוט אובססיבי לגבייך.
למה את אומרת את זה? -כי אני שמה לב. אני מבינה גברים.
מה המזל שלך?
אני לא מאמינה בכל זה.
למה?
האישיות שלי היא שילוב של הגנים שלי,
החינוך שלי, ההורים שלי, בית הספר. אין לזה קשר לכוכבים.
מזל שור.
את באת ליום ההולדת שלי.
כן, אבל אני גם יכולה פשוט לדעת.
אני יכולה לקרוא גם בכף היד.
ובקלפי טארוט.
באמת?
לפעמים, כשאני בבר, עליי להיזהר כשאני מחזירה עודף לאנשים?
ולא להביט בידיים שלהם כי אני רואה דברים.
בטח.
אני רואה, באמת.
אז קדימה.
בעבר יש כמו מעין...
ריקנות, או כמו...
דממה.
ואז יש לך את שלושת השברים האלה בקו.
יש אחד בשלב מוקדם, ואז עוד אחד ואז שלישי.
מה המשמעות שלהם?
שינוי פתאומי.
תאונות.
מוות.
מה עוד?
מה את רואה לגבי העתיד?
את מתכוונת לטייג'י?
זה ממש מסובך. אני לא יכולה לקרוא אותו.
קדימה.
מצטערת.
ברור שהגבת למשהו.
ובכן, זה כמו חלון שנפתח? ואז אני יכולה לראות דברים?
ואז זה כאילו הוא מתכסה באדים? ואני לא יכולה להיות בטוחה לגבי כלום.
לא התכוונתי להלחיץ אותך. -אני לא לחוצה.
רוצה קצת ויסקי?
בהחלט.
את בסדר? -נראה לי.
נראה לי שזה הפסיק. -כן, נראה לי.
את שומעת את זה?
אני לא בטוחה.
זו ציפור רעידות האדמה.
כך טייג'י קורא לזה.
היא תמיד שרה ממש אחרי רעידת האדמה.
אה, כן.
אני שומעת את זה.
זה יפהפה.
בואי נחזור לישון.
אני לא צריכה תה.
רק מנסה להעיר את עצמי.
הייתה לי שנת לילה מצוינת.
חוץ מרעידת האדמה.
באמת?
היא בטח לא הייתה אחת גדולה. כנראה ישנתי תוך כדי.
לא, שתינו היינו ערות.
מוזר.
אני לא זוכרת.
נראה כאילו עומד לרדת גשם. אוכל לשאול מעיל?
בטח.
הוא שם בפנים.
בארון.
תהיתי, האם תרצי לבוא איתי לאי סאדו?
קאטו-סאן, חברתי, היא מרביעיית כלי המיתר, היא משם,
והיא אומרת שזה כמו מסע בזמן אל העבר.
מתי?
בסוף השבוע בעוד שבועיים.
זה פסטיבל אומנויות ותרבות...
את לא תיסעי עם טייג'י?
אם הוא יוכל להשתחרר מהעבודה, כן.
אני צריכה לחשוב על זה? כי בוב הזמין אותי לקונצרט שהוא...
לא את זה.
סליחה.
לא, קחי אותו.
אני פשוט צריכה אותו בחזרה.
אוקיי.
תודה. אשמור עליו.
טייג'י...
בוא לא נצלם עוד תמונות היום.
למה?
נמאס לי מזה.
אוקיי. -לא, כאילו, נוכל לצלם עוד כמה.
מצטערת. -לא.
לא כשאינך רוצה.
יצאת לשינג'וקו עם סאצ'י?
לפעמים.
למה את שואלת?
נטצוקו, הבחורה שאני עובדת איתה, אחותה בלהקה, והן ינגנו במועדון מחר בערב.
את רוצה ללכת?
ובכן, אנו אף פעם לא יוצאים. אפשר.
אתה יודע, לבלות.
בוב יהיה שם, ו... לילי, נראה לי.
אוקיי, בואי נלך.
"הולכת על קרח דק?
אני משלמת את המחיר?
על שהטלתי את הקוביות?
אל האוויר?
למה עלינו ללמוד?
ללמוד בדרך הקשה?
ולשחק במשחק החיים?
עם הלב שלך?
נתתי לך את הסכין שלי?
נתת לי את חיי..."
מה את חושבת? -על מה?
הלהקה.
הן טובות.
מה אתה חושב?
אני לא מבין את זה. הן לא ממש הקטע שלי.
כאילו, יש להן תדמית.
מסתבר שהן כרגע חתמו על חוזה הקלטות.
אתה תגיע לשם.
אני יודע.
אז, אתה ולילי יוצאים עכשיו?
לא. היא משהו מיוחד.
היא שולחת את כל האותות האלה, אבל היא לא הולכת עד הסוף.
למה אתה מתכוון?
בסדר, אז... יצאנו יחד.
ובכל ההגינות, זו הייתה רק פעם אחת,
אבל אז תכננו ללכת לפסטיבל מוזיקה בנאגויה? בסוף השבוע הזה?
והיא פשוט התקשרה וביטלה ולא נתנה לי סיבה.
הבנתי.
אז, כשהיא מעוניינת בך, אתה היחיד שקיים.
ואז היא עוברת למישהו אחר, וזה כאילו מעולם לא היית שם.
אני הולך לבר.
את רוצה בירה? -אני אקח אחת, חבר.
שנה את זה לשתיים.
"קרח, קרח, קרח...
הולכת על קרח דק"
נהנית הלילה? -כן.
מה קרה?
ובכן, אתה ולילי נהניתם שם.
כן. היא רקדנית טובה.
קינאת?
לא, בכלל לא. למה?
רציתי שתקנאי.
בכל זאת, את החברה שלי.
כמה חברות היו לך לפני סאצ'י?
לא הרבה.
היית עסוק מדי בחדר החושך של בית הספר?
כן.
מתי איבדת את הבתולין שלך?
אתה יודע...
עם סאצ'י.
באמת?
אף אחת לפניה?
לא ממש אהבתי את הבנות בעיר הולדתי.
באמת?
מה איתך? הפעם הראשונה שלך?
אני?
האירוע לא היה ממש רומנטי.
הייתי בת 14.
הלכתי לבקר את חברתי בבית שלה, אבל...
היא לא הייתה שם.
היא הייתה באימון כדור-רשת.
אבא שלה אמר לי שיש לו מזקקת וודקה משלו? בצריף שבגינה, אז הלכנו ו...
טעמנו קצת.
וזהו.
חשתי בחילה אחר כך.
כמה שבועות לאחר מכן.
הוא לא היה...
מאוד שמח, כמובן, כשסיפרתי לו.
וחברתי לא הגיעה לבית הספר.
מסתבר שהוא יצא לים עם סירת קאנו? והתרחק מדי.
הזרם היה חזק מדי, הם אמרו.
הוא נשטף החוצה כמה ק"מ במורד החוף.
ואני גיליתי שהתינוק...
כנראה לא היה אמיתי.
את עדיין חושבת עליו?
בכל יום בחיי.
את שמחה שהוא מת?
לפעמים.
זה ספר ישן, אך יש בו המון על התרבות בסאדו.
זה אי יפה מאוד,
אך כבר לא מגיעים לשם הרבה אנשים.
הכול בסדר?
כן.
את נראית קצת... -אני בסדר גמור.
היי.
כדאי שנקנה כרטיסים.
כבר קניתי לך אחד.
באמת? -כן.
יש לך פריחה.
אני יודעת.
יש לי קרם שתוכלי להשתמש בו. -לא, אני בסדר.
טייג'י מגיע?
לא נראה לי.
לא ראיתי אותו מיום שלישי, כשיצאנו למועדון.
משהו לא בסדר?
לא. הוא פשוט ממש עסוק בזמן האחרון,
ואני עבדתי על התרגומים ההם ל... -הנה הוא.
לא חשבתי שתבוא. -למה לא?
טוב, נחמד לראות אותך. -גם אותך.
היי, לילי.
היי, טייג'י.
בואו ניכנס!
זה בטח קר מאוד ומלא בקיפודי ים ו...
אז מה? -בואי, לוסי.
אוקיי.
אז, לילי, היית אחות באמריקה.
זו קריירה. -אולי.
כאילו, אני מתגעגעת לבית החולים, ולברים מאוד.
לדעתי זו עבודה טובה, כמו במסעדת האטריות.
זה נותן לי את כל הזמן שאני צריך כדי לחשוב, כי הגוף שלי עושה את העבודה בעצמו.
כן. אבל אני ברמנית ממש גרועה.
לפעמים נראה לי שהלקוחות יקפצו מעל הדלפק? ויתחילו להגיש לעצמם.
לפחות עכשיו את לא ליד המוות בכל יום.
לוסי.
כן.
כאילו, זה חלק מהעבודה.
אבל... -אבל מה?
ובכן, הייתי אומרת שהיו שלוש פעמים? בהן הצלתי את חייו של מישהו,
אז אני מעדיפה לחשוב על זה, מאשר...
על מוות.
- קרם בטאמתאזון דיפרופיאונט -
זה הפוטון שלי.
אני פשוט ממש אוהבת את הצבע. לא אכפת לך, נכון?
בואי שבי.
טייג'י יכול לישון כאן, ואת יכולה לישון כאן לידי.
זו ארוחת בוקר יפנית מסורתית.
נראה לי שאני מעדיפה קורנפלקס יפני מסורתי.
שמעתי על מכרה זהב באיקאווה.
יכול להיות נחמד ללכת לבקר.
מסתבר שיש להם בובות רובוטיות? שמראות בערך איך הכורים עבדו.
אני די מעדיפה לראות? את החוף והצוקים בסנקאקו.
ובכן, אולי נלך לשניהם?
נלך לצוקים בבוקר, ואז נלך להירגע במכרה הזהב אחר הצהריים.
אוקיי. -יופי.
אני לא מאמינה שעשית את זה כרגע.
טעים.
מלא בחומרים מזינים.
מצטערת. -מה?
מה קרה?
אני צריכה לחזור.
חכי רגע, שבי. שבי.
החום שלך גבוה. אני אשכיב אותך, אוקיי?
לא. -היי, את בסדר.
אני אשכיב אותך.
אני מרגישה נורא. -אני יודעת.
?פשוט נסי לשכב. זה בסדר.
הניחי את הראש שלך.
הכול יהיה בסדר.
- מכרה הזהב של סאדו -
לוסי!
הנה את.
השארתם אותי על ראש צוק מזויין!
החולצה שלך. -תודה.
מצאת את הפתק שלנו? -פתק?
כן, השארנו לך פתק מתחת לאבן, ? ליד החולצה שאומר שאנו באים הנה,
ושאם לא תבואי הנה, נחזור לקחת אותך.
לא, לא ראיתי פתק שמונח לו ככה סתם.
ובכן, הוא בטח עף ברוח. -נכון.
כן, אולי. אולי כולנו פשוט נעוף מקצה העולם.
את עדיין מרגישה חולה?
אולי זה וירוס, או עין הדג שאכלת בבוקר. יש לי כדורים במלון, כשנחזור.
אני לא צריכה את הכדורים שלך. -אני רק מנסה לעזור.
כן, אני בטוחה.
לוסי, את לא מדברת בהיגיון. -אני יודעת איך אני מרגישה.
ואני מרגישה שזה לא בסדר. זה לא בסדר בכלל.
לוסי...
אנחנו נסחפנו. -"אנחנו"?
על מה אתה מדבר?
בואי איתי.
זה כאילו הטבע לוקח את הכול חזרה.
כן.
מקום לריפוי.
אני מקווה.
אני ממש מחבבת אותך.
לוסי שלי.
ביי.
-ביי.
ביי, לילי.
אני עשיתי את זה.
אני הרגתי את לילי ברידג'ס.
איך הרגת אותה?
ספרי לי! איך הרגת אותה?
ריסקתי לה את הראש.
עם מה?
לבנה.
זה טוב שאת מדברת עכשיו.
ספרי לי למה עשית את זה.
עדיף לתת לנו מידע רב ככל האפשר.
עדיף בשבילכם, אני בטוחה.
כל מה שאתם צריכים לדעת זה...
שאני אשמה.
היי, כאן לוסי פליי.
אני לא בבית כרגע, אנא השאירו הודעה.
לוסי, את שם?
בבקשה, תעני.
אני צריכה לדבר איתך.
התקשרי אליי, בבקשה.
לוסי, מה קורה?
את חולה? -אני לא מרגישה כל כך טוב.
אהיה בסדר בעוד יום או יומיים.
הבאתי את אלה.
יש משהו שאת צריכה לדבר עליו?
לא.
מה להגיד להם בעבודה?
את יכולה להגיד להם מה שאת רוצה. אני מתפטרת.
מתפטרת?
לוסי, על מה את מדברת?
עזבי אותי, נטצוקו.
אני דואגת לך. -פשוט עזבי אותי, נטצו...
אני יכולה להיכנס?
אני יודעת שפישלתי ואני מצטערת.
את אוהבת אותו?
אני לא יודעת. בערך. זה די משגע אותי, את מבינה?
הזמנתי אותך לאי סאדו.
אני זו שהפגשתי ביניכם מלכתחילה.
אני יודעת שאת כועסת, וזה לא תירוץ,
אבל אולי יש סיבה גדולה יותר לכך ש...
שאנו לא מבינות. -ובכן, ראית את זה בכף היד שלי?
חלמת שזה נועד לקרות?
הוא היה היחיד שאי פעם ראה מי אני באמת! -אני מצטערת, לוסי, אוקיי?
אני מצטערת! אבל האם אני יכולה להיכנס, בבקשה?
אני מרגישה כאילו משהו ממש רע עומד לקרות.
זה כבר קרה.
לואיזה פליי.
בואי איתי, בבקשה.
בדיקות ה-DNA חזרו.
נראה שהבחורה במפרץ? לא הייתה חברתך בסופו של דבר.
מי זו הייתה?
אנו לא יודעים.
אבל...
אנו יודעים שזו לא הייתה לילי ברידג'ס.
זה שם את ההצהרה שלך בספק גדול מאוד.
האם רצחת את לילי ברידג'ס?
לא.
אז למה אמרת שכן?
כי רציתי להרוג אותה.
את מבינה שהפשע שהתוודית עליו? היה יכול להביא לגזר דין מוות?
לא הצלחנו לאתר את טייג'י מטצודה.
את יודעת איפה הוא?
את חושבת שייתכן שלילי ומטצודה אולי...
ברחו יחד לאנשהו?
כן.
כך חשבתי.
בשלב זה, אנו מגדירים מחדש את המקרה כמקרה היעדרות.
נראה לי שהיה לי עדיף כשהיא הייתה מתה.
ובכן...
כולנו חיים במציאות משלנו.
אולי, באופן מסוים,
חשבת שרצחת את לילי ברידג'ס.
אבל מעולם לא חשתי שזה כך.
יש בך אשמה, אך היא ממקור עמוק יותר.
מדוע באת ליפן?
למה אתה שואל?
ספרי לי.
היה עץ.
הייתי מטפסת עליו.
עד למעלה.
לפעמים...
הייתי לוקחת ספר וקוראת.
יום אחד...
האחים שלי באו. הם היו בטיול דיג עם הצופים.
הייתי בת שמונה.
הם הקיפו את העץ?
והתחילו לזרוק אצטרובלים ואבנים...
עליי.
אמרתי להם להפסיק.
הייתה אבן חדה וכבדה על הרצפה.
ראיתי את אחי...
מרקוס, תופס אותה.
הסתכלתי בעיניו,
והיד שלו התרוממה.
אז אני פשוט...
קפצתי...
ישר עליו.
מרקוס נפל לאחור.
הראש שלו נדקר?
ממסמר חלוד וארוך שיצא מקרש.
הוא ניסה לקום כשהקרש עדיין היה מחובר אליו.
ו...
שוב העיניים שלו בהו בי.
הוא מת בבית החולים.
האחות אמרה לי, "זו לא אשמתך."
הוריי היו שבורי לב.
לא הבנתי למה היא התכוונה.
אז פשוט אמרתי...
"אוקיי,
כן."
מאותו הרגע,
לא דיברתי למשך שלוש שנים.
קל להתעלם מאנשים כשהם שותקים.
אז זה מה שהמשפחה שלי עשתה.
הוריי היו שבורי לב.
ידעתי מה הם חשבו עליי.
אז אני...
תכננתי את הבריחה שלי.
איך? -בגיל 11,
התחלתי ללמוד יפנית.
זה סיפור עצוב מאוד.
כן.
אבל הוא לא קשור לתיק הזה.
אני יכולה ללכת עכשיו?
- לוסי, תמונות נבחרות -
הבלש קאמיאמה נמצא?
מצטער, הוא איננו.
תרצי להשאיר לו הודעה?
לא.
זה בסדר.
הוא יהיה כאן מחר בבוקר.
תודה רבה.
טייג'י.
שלום, לוסי.
אני מחכה לך כבר יומיים.
ידעתי שאני מוכרח לבוא הנה.
שאת תביני.
הייתי בתחנת המשטרה.
מה סיפרת להם?
עליך?
כלום.
אם כך, יש תקווה.
זו מילה מצחיקה.
תקווה.
אנו יכולים לברוח מכאן.
לצפון, הוקאידו.
או לדרום, לקיושו.
לעיר הולדתי, קגושימה.
תמיד רציתי לעזוב.
נעזוב מחר.
למה?
בואי איתי.
בבקשה.
את מוכרחה.
זה נגמר.
אני יכולה להיכנס?
בבקשה.
הכנתי אוניגירי. רוצה קצת?
אני בסדר. תודה.
את בטוחה? -כן.
את מדאיגה אותי.
מצטערת.
זו הייתה הטעות שלי לעבור הנה.
אל תגידי את זה. -היית כה אדיבה.
אל תתאבלי עליו.
היא באה ל...
לדלת ביתי באותו לילה, לילי.
היא שאלה אם היא יכולה להיכנס.
לא נתתי לה. -לא.
זו לא הייתה אשמתך. -זו כן.
האמיני לי. זו כן.
אולי.
אבל...
אולי, בצורה מסוימת...
היא הצילה את חייך.
היו גם אחרים. אחי...
אביה של חברתי, ימאמוטו-סאן.
ימאמוטו-סאן?
אני בקושי מצליחה לעלות במדרגות? מבלי לראות את פניה.
אפשר לספר לך משהו?
מרחתי שעווה על המדרגות יומיים קודם לכן.
אני עושה את זה רק פעם בשנתיים.
הייתי מודאגת מכך שהן היו מעט חלקות.
דברתי עם ימאמוטו-סאן מוקדם יותר באותו יום.
כמעט והזהרתי אותה.
אבל... נזכרתי רק כשניתקתי.
היא תמיד גרבה...
גרבי טאבי רכים מאוד.
אז...
היית אומרת שזו אשמתי?
תרגום כתוביות: יובל מזרחי